- Si noe, Esther. - Jeg elsker deg.
Si noe annet.
Nei.
Du elsker meg ikke.
Jo, det gjør jeg. Men kjærlighet er ikke nok for deg.
Sex har sine egne regler.
Sex har bare én regel:
Formering.
- Er du søster Mary? - Kall meg aldri søster Mary.
Kall meg mor.
Du er blitt eldre, Andrew, men du er fremdeles kjekk.
Du er også blitt eldre, mor, men...
Jeg burde fulgt instinktet-
- og brutt opp fattigbøssa for å bruke alt på plastisk kirurgi.
- Anger du iblant på at du ble nonne? - Nei. Hvis jeg ikke var blitt det...
...ville jeg ikke fått oppfostret de to perlene mine: deg og Lenny.
Paven er en perle. Jeg er bare en klossete misjonsprest.
Dere er begge to perler. Og forresten så er du kardinal.
Ja, men det betyr absolutt ingenting.
Men vi er ikke her for å snakke om meg, mor.
- Har paven vår det bra? - I den 7. himmel.
I den sjuende himmel...
Hvem kunne innbilt seg at Lenny skulle bli pave?
Jeg.
Jeg bør gå nå. Det er aldri bra for nonner å være på en kardinals rom.
Hvis du ser paven, så si at han må skynde seg med talen.
Jeg vil komme meg tilbake til det gode arbeidet mitt.
Eller dårlige. Det gjenstår å se.
Trives du ikke her?
Det lukter røkelse og død her.
Jeg foretrekker lukten av dritt... og liv.
- Så du har ikke forandret deg noe. - Og du, mor? Vil du forandre deg?
Nå som du er en mektig kvinne.
- God morgen. - God morgen.
Jeg vet ikke om det er så lurt, Sofia.
- Jeg er redd det er forhastet. - Forhastet?
Det tar tid å utvikle varen. Vi må skynde oss, -
- før det dukker opp noen falske. Skurkene er alltid raskere.
De kriminelle tilgir ikke ineffektivitet like lett.
Med risk for å virke materialistisk: Vet du hvor mye Vatikanet taper-
- for hver dag som går uten nye pavevarer på markedet?
Ikke nøyaktig.
Fanker'n.
Forstår du at jeg trenger den hellige fars bifall straks?
Ja, men du kjenner ham ikke. Han er ikke lett å håndtere.
Han er en vrien, uforutsigbar mann.
Hva så? Jeg er en vrien, uforutsigbar kvinne.
- Det er nettopp derfor jeg er urolig. - La meg takle det.
Hjelp oss, Pipita.
- Den hellige Pipita? - Ikke en helgen. Spissen på Napoli.
For en elendig vits. Du har visst mistet både optimismen og humoren.
Humor er irrelevant for en kardinalstatssekretær.
Får jeg også røyke, hellige far?
Dessverre. Hans Hellighet Johannes Paul 2. forbød det.
Får jeg si noe, hellige far?
- Det er derfor vi er her. - Med all respekt...
På kloss hold er du en usedvanlig kjekk mann.
Jeg ba om å få treffe prefekten for kleruskongregasjonen aller først.
Og jeg er ganske sikker på at det ikke er deg.
Men jeg ville gjerne vært det.
Jeg også, men jeg ble pave istedenfor.
Jeg er ansvarlig for markedsføring.
- Har du studert markedsføring? - På Harvard.
Ikke vær så kjepphøy. Harvard kan imponere folk her, -
- men for en amerikaner betyr det bare én ting: forfall.
Da erkebiskopen av Boston besøkte Harvard, -
- skrøt han for alle om at han aldri vasket føttene sine.
Det var allment kjent. Og i påsken, ved fotvasken, -
- fryktet alle at erkebiskopen av Boston skulle bli utvalgt.
Jeg sendte ham tre konvolutter da jeg ble sjefen hans.
Den første inneholdt en forflytning til Alaska.
Den andre inneholdt såpe. Og den tredje en lapp: "Velg."
- Og hva valgte han? - Såpen.
- Som jeg ventet. - Du ventet ikke det fjerde brevet.
"Utmerket valg, erkebiskop," skrev jeg.
"Du vil finne masse vann i Alaska."
En svært oppløftende anekdote.
Men la meg komme til poenget med besøket mitt.
Som du vet, Deres Hellighet, har Vatikanet monopol på produksjonen-
- av alt av varer med et bilde av paven på.
Dagens pavebytte krever ny design på varene, -
- som så må komme i produksjon så fort som mulig.
Alle tingene med den hellige far på, -
- som utgjør en anselig del av Vatikanets budsjett.
- Jeg forstår. Fortsett. - Det som trengs...
...er en kort fotografering, så vi kan begynne å produsere-
-varer med Deres Hellighets bilde.
Nøkkelringer, postkort, askebegre, tennere, tallerkener.
- Tallerkener? - Ja visst, hellige far. Det også.
Ut over den vanlige plasttallerkenen til fem euro-
-tenkte vi på noe mer raffinert.
Vi kom på ideen å gi ut en spesiell tallerken fra Vietri i Campania.
Håndverkerne der lager nydelige dekorasjoner, så vi tenkte selvsagt-
- at portrettet ditt skulle være midt i og malt av de aller beste.
- Fint. Hva ville de gå for? - Minst 45 euro.
- En rimelig pris. - Det syns jeg.
De er jo håndlagde. Ikke en billig fabrikkvare.
Kanskje vi kan sende en til statssjefene i alle land.
En strålende idé, Deres Eminense.
- Bra. Veldig bra. - Veldig bra.
- Ja, veldig bra.
- Veldig, veldig bra. - Bra.
- Vent. Jeg skal snart være tilbake. - Bra.
- Hvor gikk han? - For å hente en pistol, er jeg redd.
Gi deg. Det gikk bra.
- Ser du denne tallerkenen? - Ja visst, jeg ser den.
Bra. Denne typen varer er jeg villig til å godkjenne.
- Men det er ikke et bilde av deg der. - Jeg har ikke noe bilde.
Fordi jeg er ingen. Forstår du det? Ingen.
Bare Kristus fins. Bare Kristus.
Og jeg er ikke verd 45 eller engang 5 euro.
Jeg er ikke verd noe.
- Jeg fatter ikke dette, hellige far. - Selvsagt ikke.
For som du sa tidligere, har du studert ved Harvard.
Harvard er i forfall, og man lærer å synke dypt.
Mens vi her i Vatikanet prøver å heve oss over alt.
Nøyaktig hvem er ansvarlig kurator for pavens image?
Statssekretariatet betrodde meg den oppgaven for to år siden.
Bra. Da skal jeg si hva du skal gjøre som den hellige fars kurator.
Du skal si opp Vatikanets offisielle fotograf umiddelbart.
Ingen fotografier skal bli tatt av paven.
Akkurat som da jeg var kardinal og biskop.
Vet du hvorfor? Jeg lot aldri noen fotografere meg.
Når noen tok et bilde i smug, kjøpte jeg dem før de ble trykt.
Jeg har faktisk trent hele livet på å bli en usynlig pave.
Til min første tale sørger dere for at lyset er så svakt-
- at ingen som helst kan se mer av meg enn en mørk skygge.
En silhuett. De skal ikke se meg, for jeg fins ikke.
Det du foreslår, er intet mindre enn selvmord.
- Medieselvmord. - Medieselvmord, sier du?
Ja vel. Prøv å holde følge med meg hvis du kan.
- Jeg henger med, hellige far. - Bra. Greit.
Hvem er den viktigste forfatteren de siste 20 årene?
Ikke den beste. Virtuositet er for de arrogante. Den viktigste.
Den forfattere som har skapt så mye nysgjerrighet-
-at han er blitt den viktigste.
Jeg vet ikke... Philip Roth?
Nei. Salinger.
- Den viktigste filmregissøren. - Spielberg.
Nei, Kubrick. Samtidskunstner?
- Jeff Koons? Marina Abramovic? - Banksy. Elektronisk musikk?
Jeg vet ikke noe om elektronisk musikk.
Og Harvard skal være et godt universitet...
- Daft Punk. - Den beste italienske sangerinnen?
- Mina? - Brava.
Vet du hva den usynlige røde tråden er-
- mellom de viktigste personene innenfor sine respektive områder?
Ingen av dem viste seg.
Ingen av dem lot seg fotografere.
Men du er ingen kunstner, hellige far. Du er en statssjef.
Ja, over en bystat så liten at den ikke har forbindelse til havet.
Hvis den skal overleve, må lederen gjøre seg fjern som en rockestjerne.
Vatikanet overlever på overdrivelser.
Så vi skal skape overdrivelser. Men denne gangen omvendt.
Jeg begynner å forstå poenget ditt, hellige far.
Jeg begynner ikke bare å forstå det. Jeg begynner å like det også.
Bra. Veldig bra.
Barndom?
Foreldrene, to hippier, etterlater Lenny på barnehjemmet.
De oppgir falske navn til søster Mary så de ikke skal kunne spores.
Søster Marys institutt har direkte forbindelser-
- til kardinal Spencers universitet i New York.
Av alle barna anbefaler søster Mary bare Lenny.
En britisk avis fikk et nyhetskupp med overskriften "paven røyker".
Og det er sånn verden svarer.
Ved Spencers side gjør han den karrieren vi kjenner til.
Lenny kommer til ham når Spencer blir kalt til kurien.
Uinnskrenket makt for ham og kirken i NY. Kardinal som 42-åring.
Men hvorfor favoriserer Spencer ham hvis han var så grå og føyelig?
Fordi han ikke kastet noen skygge over Spencers uendelige ego.
Spencer har alltid likt å ha tjenere.
Men fra i dag av er det han som må tjene gutten.
- Lennys moralske oppførsel? - Uklanderlig.
Verken sladder eller insinuasjoner. Ingen kjærlighetsforhold. Ingenting.
- Seksuell legning? - Ukjent.
Hva slags legning tror du at han har?
- Ingen. Han bryr seg bare om kirken. - Og kirken er en kvinne.
"Kjære pave, hva må jeg gjøre for å tro på Gud?"
"Tommy i Amarillo i Texas."
- Jeg vil at vi skal svare alle barna. - Selvsagt, hellige far.
Og hvordan vil du svare dette barnet, Deres Eminense?
Du ville skrive: "Kjære Tommy."
"Tenk på alt du liker."
"Der har du det. Det er det som er Gud."
Jeg visste det! Det er mus her inne!
Det er ingen mus.
En gave fra Australias utenriksminister.
Vi ville donere den til bioparken.
- Hva er bioparken? - Dyreparken.
Kommer ikke på tale.
Du kan komme ut nå, vennen min.
Vi slipper ham løs i hagen.
Skal du følge etter meg også i mine private stunder?
Jeg fulgte ikke etter deg. Jeg setter også pris på naturen.
Sett på maken. Vi har alt oppdaget at vi har noe felles.
- Ikke vær vittig. - Jeg har aldri vært mer alvorlig.
Eller mer urolig. For paven.
Paven er en helgen. La ham uroe seg for deg istedenfor.
Ja. Jeg har hørt at han snakker med kenguruer.
Den hellige Frans av Sydney.
Jeg mener ikke bare at han er god, men bokstavelig talt en helgen.
Den hellige far og du burde vært litt mer ydmyke.
Vatikanet er en stat. Det fins politiske og økonomiske spørsmål-
- der balansen må opprettholdes, ellers kan det bli farlig.
Ja, men det fins også lobbygrupper, indre spenninger, -
- skandaler, vendettaer og trusler. Den hellige far forstår det godt.
Den underlige motviljen mot å vise seg offentlig er ren galskap.
Å avsløre øynene akkurat nå...
...kan være for mye. For mye for verden.
- Jeg er redd jeg ikke forstår deg. - Det vil du gjøre en dag.
Men jeg forsikrer deg om at vi har til hensikt å håndtere spørsmålene-
-du har nevnt, ett av gangen.
Hvem er "vi"? Du og paven? Har vi to paver nå?
Vi vil også se på spørsmålet om kardinalstatssekretæren.
Det er bra at du har kommet hit, søster Mary.
Jeg begynte å kjede meg. Du er en førsteklasses motstander.
Her er iallfall talen jeg har skrevet for ham.
Jeg har jobbet med den i hele natt.
Det er en god tale. Balansert. Det tar hensyn til ulike synspunkter.
Diplomatisk, med andre ord.
Har du ikke innsett at paven ikke bryr seg om diplomati?
Jo, og det er feil. Vi er et avvik av en stat.
Diplomati er det eneste vi har.
Bortsett fra en håndfull bygninger og kunstverk.
La meg si det om igjen: Det er en god tale.
Jeg har fylt den med engasjementet og lidenskapen min.
- Har du truffet Dussolier? - Nei. Ikke ennå.
Har du noen ideer til den første talen din?
- Du kan spørre Spencer om råd. - Jeg trenger ikke Spencers råd.
Den episoden med kenguruen i dag var...
Slutt. Den var ingenting. Den var et sammentreff.
- Bare sammentreff? Og da vi ...? - Slutt.
- God kveld, Deres Eminense. - God kveld.
Ja?
Å.
Hvordan har du det?
Jeg skal fortelle deg om noe fint som skjedde Higuaín.
"Mine kjære troende. Jeg beklager at jeg er sen."
"(Latter fra publikum.)"
"Men jeg er her nå. Se på meg."
"Men ikke se på meg. Se opp."
"(Paven peker mot himmelen og stjernene.)"
"Ser dere himmelen? Ser dere Gud?"
"Ikke det? Ser dere Ham ikke?"
"Det gjør ingenting."
"Se nå på den som står ved siden av dere."
"Se på ham med glede, og husk hva den hellige Augustin sa:"
"Hvis dere vil se Gud så er dere i stand til det."
"Gud er kjærlighet."
PAVE PIUS 13.s FØRSTE TALE
Takk, søster Mary.
Endelig får jeg treffe prefekten for kleruskongregasjonen.
- Jeg har ivret etter det. - Jeg er her nå, hellige far.
Stemte du på meg i konklavet, Deres Eminense?
- Ikke en eneste gang. - Hvorfor ikke?
Selv om jeg ikke kjenner til ideene dine... Det er det jo ingen som gjør.
...så er du kardinal Spencers elev.
Kardinal Spencer er konservativ. Moderat konservativ, men likevel.
Jeg er ikke konservativ.
Jeg antok at du også var konservativ.
- Er du det, hellige far? - Hva tror du?
Jeg tror at hvis det navnet du har valgt, Pius den 13., -
- skal signalisere en kontinuitet fra Pius den 12., -
- så er det grunn til uro. La oss ikke glemme at Pius den 11.-
- mente at Mussolini var en mann sendt fra Gud.
Det var iallfall dumdristig av kardinalene-
- å velge en pave med ideer og legning som de ikke visste noe om.
Jeg er enig. Det var dumdristig.
Ikke ta dette som kritikk, hellige far.
Og tro ikke at det på noen måte vil svekke lydigheten min.
Hvis du stiller et spørsmål, anser jeg det som min plikt å vare ærlig.
Jeg setter pris på oppriktigheten din.
Jeg skal stille et til som du skal være så vennlig å besvare ærlig.
Selvsagt, hellige far.
Er du homoseksuell, Deres Eminense?
Ja, hellige far.
Tid for mellommåltidet ditt, hellige far.
- Mellommåltidet mitt? - Ja, hellige far.
Greit. Det er det hun kaller det.
Jeg må spise mellommåltidet mitt nå.
Adjø, Deres Eminense.
Jeg så søster Mary komme ut av kardinal Dussoliers rom.
Hva mer?
Folk sier at søster Mary er den virkelige paven, ikke du.
- Hvem sier det? - Kardinal Ozolins.
Han har hørt at søster Mary sier "vi" når hun snakker om paven.
"Vi skal gjøre og håndtere..."
Jeg overhørte ham si det til kardinalstatssekretæren.
"Lenny vil alltid være barnet," sa han.
Og hvordan reagerte kardinalstatssekretæren?
Han var uberørt. Han er en slu djevel.
Men det Ozolins sier, er en løgn.
Det er vel en løgn? Eller hva, hellige far?
Det er klart at det er en løgn. En kvinne kommer aldri til å bli pave.
Jeg er paven.
- God morgen, mrs. Patanè. - God morgen, kardinal Ozolins.
Dette kontoret raser jo sammen. Jeg er så lei av det.
Hjelp meg litt, mrs. Patanè. Jeg har jo sagt at det må pusses opp.
Der er du jo. For en tjenestevillighet.
Her må man bare si fra, så blir tingene ordnet.
Døra lar seg ikke åpne. Døra. Nøkkelen.
"Aguirre"?
Hvordan skal jeg takke deg for at du betror meg Vatikanmuseet?
Du trenger ikke takke meg.
Hva førte deg til kirken, Deres Eminense?
Livet er så kort, så jeg valgte evigheten.
- Fikk du kallet som voksen? - Nei, jeg hørte kallet.
Akkurat her. Da jeg var 16.
Akkurat her.
Der maiettermiddagene lander.
Det lyset talte til meg og sa:
"Vær rolig, Bernardo. Vær rolig."
Gutten var blitt en mann.
Min mor og min far var hos meg.
De så på meg, men de var ikke seg selv lenger.
Jeg var ikke meg selv lenger.
"Hvor lander ettermiddagene?" spurte samvittighetens stemme.
"De lander her," svarte jeg.
Og stemmen svarte rolig:
"Ja, det er sant."
"Men jeg vil fortsette å beskytte gutten."
Hva har vi glemt?
Vi har glemt...
Hva har vi glemt?
Vi har glemt... Vi har glemt...
Hva har vi glemt?
Vi har glemt...
PIUS DEN 13.s FØRSTE TALE
Hva syns du, hellige far? Jeg syntes det var vakkert.
- Ba jeg om din mening, søster Mary? - Nei, jeg bare...
Ti stille, da.
Talen din er virkelig vakker, Deres Eminense.
Balansert, ja. Men med en kjærlighetens balanse.
Som kjærligheten bør være når den er fullendt og klar.
Jeg, på den andre siden, har aldri kjent den sanne kjærligheten.
Jeg har aldri levd for alvor.
Men jeg har kommet til riktig sted.
En bystat full av tapte sjeler-
-som egentlig aldri har levd.
- Søster Mary? - Hun spiser i leiligheten i kveld.
Hva var det du ville si til meg?
Hva har du bestemt deg for om talen?
Jeg har noen veldig tydelige ideer.
Tror du at du vil bruke det kardinalstatssekretæren skrev?
Nei.
Det var ganske svakt.
Jeg syntes det var vakkert. Så synd, Lenny.
- Søster Mary. - Ja, Lenny?
Fra nå av skal du kalle meg Deres Hellighet.
Som du ønsker, Deres Hellighet.
Nå husker jeg hva det var jeg ville si til deg.
Hva da?
Fortell alle at i morgen kveld klokka ni...
...kommer pave Pius 13. til å stå fram på Peterskirkens balkong...
...og holde sin første, offisielle tale.
Jeg er glad i deg, Michael. Jeg er så glad for at du ba meg komme.
Jeg lengtet etter å snakke med deg.
Og takke deg. Det er takket være deg at jeg har kommet så langt.
Det var du som lærte meg om livet. Som lærte meg teologi.
Jeg skulle blitt paven.
Jeg vet det. Men det var din egen tabbe.
Du kunne sagt nei til Voiellos tilbud om å svikte meg.
- Jeg fikk ikke noe tilbud. - Din løgner!
Men jeg venter ingenting fra deg.
- Du vet ikke hva kjærlighet er. - Ikke si sånt.
Tror du at jeg vil tiltale deg annerledes nå som du er pave?
Det vil aldri skje.
- Ikke snakk sånn. Du sårer meg. - Sårer jeg deg?
Du har ødelagt livet mitt.
Du har ødelagt enhver skjebne for meg.
Jeg har snakket med Assente.
Han innrømte at han var homse.
En homoseksuell kan ikke lede kleruskongregasjonen. Han er ute.
- Det er sprøtt. - Jeg vil at du skal overta.
Vi skal arbeide sammen hver dag.
Du fortsetter som mentoren min, som du alltid har gjort.
Er du sprø? Folk vil si at du bare gjør en venn en tjeneste.
Trodde du virkelig at jeg ville ta imot veldedigheten din?
Jeg kan ikke gjøre deg til pave, Michael.
Det er ikke sant at du ikke kan gjøre meg til pave. Det kan du.
- Hvordan? - Gå av.
Jeg vinner i det neste konklavet.
Jeg ville ikke være så sikker på det. Konklavet er mystisk.
Du vet ikke en dritt. Du er bare en blåøyd unge.
Konklavet er bare et sted der man spiller spill.
Spill som du ikke er med i.
- Du sier det for å såre meg. - Det var jeg som oppfant spillene.
- Hvorfor er du da ikke pave? - Det skal jeg snart finne ut.
Det gikk som det gikk, Michael. Godta det, og ta imot posten.
Som prefekt i kleruskongregasjonen blir du kirkens mektigste mann.
Og vær så snill, Michael. Hjelp meg med den første talen min.
- Jeg trenger deg. - Men jeg trenger ikke deg.
- Jeg trenger rådene dine! - Jeg har ingen flere råd!
Ut av huset mitt, Lenny.
Hvorfor ba du meg komme hit, Michael?
For å minne deg på at du er pave nå.
Og at du er helt alene.
Akkurat som du alltid har vært.
Og at du er ingenting.
Ingenting.
Deres Hellighet Pius den 13...
Fortell meg om foreldrene mine.
De forlot deg på barnehjemmet-
- og sa at de måtte dra til Venezia.
Spurte du ikke hva de skulle i Venezia?
Vi stilte ingen spørsmål.
- Hvordan var de? - Det husker jeg ikke.
Jeg må ha truffet tusenvis av foreldre.
Jeg kan ikke huske alle sammen.
Jeg husker dem, iallfall i drømmene mine.
De lever kanskje fremdeles.
Ja, de ville være drøyt 70.
Og de kan være i Venezia. Jeg leter overalt.
Jeg ber overalt.
Men jeg ser ikke Gud.
For jeg ser ikke faren min og moren min.
Jeg, på den andre siden, ser alt.
- Hva ser du? - Guds plan.
Den komplekse arkitekturen som avhenger av deg.
Alt er så tydelig.
Hvem er der inne?
Ingen. Se etter selv, hvis du ikke tror meg.
Hele Vatikanstaten er din, hellige far. Leiligheten også.
Ingen er glade i meg.
Derfor er jeg forberedt på all slags ondskap fra alle.
Hellige far. Jeg ser Kristus gjenspeilt i deg.
Og i Dussolier?
Jeg ser Kristus gjenspeilt i ham også.
En blekere gjenspeiling.
Vannet, det er vi Vår opprinnelse er den gamle kilden
Elver, det er vi når bekkene går sammen
Havet, det er vi, hvis strømmene tar hverandre i hånden
Det er et nytt liv hvis Jesus er iblant oss
Så la oss gi hverandre hånden, sammen skal vi alle vandre
Da vil det bli skapt et helt hav av fred
All egoisme skal vi fjerne, et rent hjerte skal få banke
Og Gud i kjærligheten senker oss alle ned
En ny menneskelighet født av dem som tror på ham
Nye, det blir vi
Mine kjære troende.
Jeg beklager at jeg er sen.
Men nå er jeg her.
Se på meg.
Men ikke se på meg. Se opp.
Ser dere himmelen?
Ser dere Gud?
Ikke det? Det gjør ingenting.
Se nå på personen ved siden av dere.
Se på ham med glede.
Og husk hva den hellige Augustin sa:
"Hvis dere vil se Gud så er dere i stand til det."
Gud er kjærlighet.
Ikke nå.
Gi deg hen, Deres Hellighet.
Hva om du var helgenen her, Gutierrez?
Hva har vi glemt?
Vi har glemt Gud!
Dere har glemt Gud!
Jeg vil være veldig tydelig.
Dere må stå nærmere Gud enn hverandre.
Jeg står nærmere Gud enn dere!
Dere må vite at jeg aldri vil stå dere nær!
For alle står alene foran Gud.
Jeg har ikke noe å si til noen som tviler det aller minste på Gud.
Alt jeg kan gjøre, er å minne dem på forakten min-
-og usselheten deres.
Jeg trenger ikke bevise at Gud fins.
Det er opp til dere å bevise at Han ikke fins!
Kan dere bevise at Gud ikke fins?!
Hvis dere ikke kan bevise det, så betyr det at Gud fins.
Gud fins.
Og Han er ikke interessert i oss før vi blir interesserte i Ham.
Bare i Ham!
Forstår dere hva jeg sier?
Bare Ham!
Døgnet rundt skal hjertene deres bare være fylt av Gud!
Det er ikke plass for noe annet. Ingen plass for fri vilje, -
-uavhengighet eller frigjøring.
Jeg har hørt folk si: "Befri dere fra Gud."
"Frigjør dere fra Gud!"
Men befrielsens smerte er uutholdelig.
Den er skarp nok til å drepe.
Uten Gud...
...er dere så godt som døde.
Døde, forlatte og bortkomne vandrer dere rundt i gatene.
Vi vil se ansiktet ditt!
Vil dere se ansiktet mitt?
Gå og se på Gud først!
Jeg vil ikke hjelpe dere!
Jeg vil ikke vise dere veien! Søk etter den!
Finn den!
Og når dere har funnet Gud...
...så vil dere kanskje se meg også.
Slutt! Hvordan våger du å lyse på paven din?!
Det du gjør, er mer enn bare respektløshet!
Jeg vet ikke om dere fortjener meg.
Jeg vet det bare ikke lenger.
Jeg vet ikke om dere er verdige meg. Jeg vet ikke.
Hjelp...
Hjelp meg...
...med å sone alt det onde jeg må gjøre for å redde kirken.
Tekst: Tor Hundstad www.sdimedia.com